Ers nåd? Prövningen inleds snart.
- Har du mina pengar? - Senare. Ge dig iväg.
Stormaester?
Ser Loras Tyrell.
Är ni redo att stå inför rätta
och bekänna er skuld eller oskuld inför de Sju?
Det behövs ingen prövning.
Jag erkänner godvilligt mina brott inför de Sju.
- Vilka brott ämnar ni erkänna? - Alla.
Jag gick till sängs med män
bland dem förrädaren Renly Baratheon.
Jag begick mened inför gudarna.
Jag är skyldig till lastbarhet, oärlighet
sedeslöshet och högmod.
Jag inser det nu.
Jag ödmjukar mig inför de Sju
och tar emot det straff som gudarna anser rättvist.
Gudarnas dom är hård...
men också rättvis.
Krigaren bestraffar de som tror sig stå över lag och rätt.
Men Modern är barmhärtig mot de som knäböjer framför henne.
Jag tar fullt ansvar för mina många synder
och avbördar mig mina begär.
Min enda återstående önskan är att få viga mitt liv åt de Sju.
Må jag bli ett levande exempel på deras nåd.
Förstår ni till fullo vad detta innebär?
Ja.
Jag ger upp namnet Tyrell och allt som följer med det.
Jag avsäger mig min titel och mina anspråk på Highgarden.
Jag ska aldrig gifta mig och jag ska aldrig avla barn.
Broder Loras.
Jag uppmanar dig att viga ditt liv åt de Sju gudarna.
Är du beredd att strida för din tro mot kättare och avfällingar?
Ja.
- Jag kan inte låta dem... - Tron är vägen, far.
Då så. Jag är redo.
Jag måste gå. Jag kommer försent till prövningen.
Ni har vanställt honom. Ni gav mig ert löfte.
Jag har hållit mitt löfte.
När drottningmoderns prövning är avklarad är broder Loras fri.
Och var är drottningmodern?
Hennes bärstol lämnade aldrig Red Keep.
Drottningmodern tycks inte vilja närvara vid sin prövning.
Gå till Red Keep och visa henne vägen.
Hämta de andra.
Var är kungen?
På annan plats, tyvärr.
Vad ska det här betyda? Jag fick höra att...
Jag har annat att göra än att slösa bort min tid på...
Jag hyser inget agg mot er, stormaester.
Förlåt mig om ni kan.
Det här smärtar mig, min lord.
Oavsett era brister förtjänar ni inte att dö ensam på en kall, mörk plats.
Men ibland, innan vi kan inleda det nya...
måste det gamla begravas.
Ju längre du väntar desto värre blir det.
Vad gör du?
Något är på tok.
Ni har inget att frukta, ers nåd. Prövningen börjar strax.
Cersei är inte här. Tommen är inte här. Varför, tror ni?
Om den anklagade inte är här kommer hon ändå att prövas.
Ingen undflyr gudarnas rättvisa...
Glöm de förbannade gudarna och lyssna på mig!
Cersei förstår konsekvenserna av sin frånvaro och är ändå frånvarande.
Det betyder att hon inte tänker drabbas av konsekvenserna.
Prövningen kan vänta. Vi måste härifrån allihop.
Vi måste härifrån nu!
Loras... Håll dig nära mig.
Släpp fram mig. Släpp fram mig!
Ur vägen!
Släpp förbi oss!
Erkänn.
Erkänn. Du njöt av det.
Av att slå mig, svälta mig...
skrämma mig, förödmjuka mig.
Du gjorde det inte för att du ville att jag skulle göra bot.
Du gjorde det för att du njöt av det.
Jag förstår.
Vi gör alla saker för att vi njuter av dem.
Jag dricker för att jag njuter av det.
Jag dödade min make för att jag njöt av att bli av med honom.
Jag knullar min bror för att jag njuter av att ha honom inne i mig.
Jag ljuger om att jag knullar min bror...
för att jag njuter av att skydda vår son mot hatiska hycklare.
Jag har dödat din högstesparv...
och alla hans små sparvar.
Alla hans septoner och septor.
Alla hans smutsiga krigare.
Jag njöt av att se på när de brann.
Jag njöt av att tänka mig deras chock och smärta.
Ingen tanke har någonsin skänkt mig mer lycka.
Man kan till och med njuta av att erkänna.
Du har alltid varit tyst.
Jag sa att mitt ansikte skulle bli det sista du såg, minns du det?
Bra.
Det gläder mig att se ditt ansikte.
- Jag är redo att möta gudarna. - Vad?
Nu? Idag?
Du ska inte dö idag.
Du ska inte dö på ett bra tag.
Ser Gregor.
Det här är ser Gregor Clegane. Han är också tyst.
Dina gudar har övergett dig.
Det här är din gud nu.
Skäms.
Jag beklagar verkligen, ers nåd.
Jag beklagar.
För huset Lannister!
Hör mig ryta!
För huset Frey!
Stå enade!
Må vi stå enade genom århundradena.
Goda vänner till slutet.
När vi driver våra svärd genom våra fienders hjärtan
må vi då uttala vår allians ord:
Husen Frey och Lannister hälsar.
Du behöver inte ens göra nåt, eller hur?
Du bara sitter där, en saftig köttbit som de vill smaka på.
Ta henne du.
Hon vill inte ha mig. Hon vill ha ditt gyllene finger i fittan.
De där två tittar lystet på dig.
De tittar lystet på dig, din fitta.
- Inte min typ. - Inte blonda nog?
Mina damer, har ni träffat ser Bronn av Svartvattnet?
Hjälten från striden om Svartvattenbukten. Varsågod.
Jag kanske inte känner för det.
Äh, vad fan...
Ni behöver inte kalla mig ser bara för att jag är riddare.
Det här ordnade sig fint.
- Er far skulle ha varit nöjd. - Det tror jag nog.
Edmure är tillbaka i sin cell.
Jag kan ju inte döda min svärson, det vore inte rätt.
Det skulle ge huset dåligt rykte.
Den berömde Svartfisken blev alltså dödad av fotsoldater?
En legendarisk krigare, sa de.
Har ni stridit mycket själv, lord Frey?
- Jag är lite för gammal för sånt. - Ja, men i ungdomen?
Poängen med att strida är att besegra sina fiender, eller hur?
Jag har besegrat mina.
Riverrun tillhörde huset Tully i tusen år.
Nu är det mitt. Vad kallar man det?
- Seger. - Ja. Ni är en stor erövrare.
Visst, håna mig, pojk. Tror ni att jag bryr mig?
Huset Tully hånade mig i åratal.
Huset Stark hånade mig. Var är de nu?
Ni pratar om krig som om ni är en expert
men i den strid som jag minns er för
blev ni tillfångatagen av Robb Stark, den Unge vargen.
Men det gör detsamma. Här sitter vi nu, två kungadråpare.
Vi vet hur det känns när de kryper för oss
men flinar bakom ryggen på oss.
Vi bryr oss inte, eller hur? Fruktan är underbart.
Men de fruktar inte huset Frey. De fruktar huset Lannister.
Vi gav er Flodlandet för att ni skulle hålla Flodlandet.
Om vi måste rida norrut och hjälpa er varje gång ni förlorar det
vad ska vi då med er till?
Visa mig.
- Ers nåd, det är inte nödvändigt. - Visa mig.
Vad tänker ni angående kungens begravning?
Baelors sept finns inte längre att tillgå
så kanske en ceremoni i tronsalen?
Han bör vila med sin morfar, sin bror, sin syster.
Kremera honom.
Begrav hans aska där septen stod.
Hejsan!
Från överbefälhavare Snow vid Castle Black.
Jag ska bli deras nya maester.
Enligt våra register är Jeor Mormont överbefälhavare.
- Han har dött. - Er maester har inte rapporterat det.
Maester Aemon blev svårt sjuk strax efter valet.
Han har sedermera avlidit... och det är därför jag är här.
- Detta är oegentligt. - Ja, men...
livet är nog ganska oegentligt.
Ärkemaestern kommer att diskutera dessa oegentligheter med er.
Till dess får ni använda biblioteket.
Den här vägen.
Inga kvinnor eller barn!
När vi hade fest satt vår familj här uppe...
och jag satt där nere.
Det kunde ha varit värre, Jon Snow.
Ni hade en familj. Ni hade fester.
Ni har rätt. Jag var lyckligt lottad.
- Vad är det där? - Berätta för honom.
Berätta vem den tillhörde.
- Prinsessan Shireen. - Berätta vad ni gjorde med henne.
Berätta!
Vi brände henne på bål.
Varför?
Armén satt fast, hästarna dog. Det var enda sättet.
- Ni brände en flicka levande! - Jag gör som herren befaller.
Om han befaller er att bränna barn är er herre ond!
Vi står här på grund av honom.
Jon Snow lever för att herren önskade det.
Jag älskade den flickan som om hon vore min egen!
Hon var god, hon var vänlig, och ni dödade henne!
Det gjorde hennes far också.
Och hennes mor.
De visste att det var nödvändigt.
Nödvändigt för vad? De dog ändå!
Ni sa att Stannis var den utvalde. Han trodde på det, alla gick på det.
- Men ni ljög. - Jag ljög inte!
- Jag hade fel. - Ni hade fel...
Hur många dog för att ni hade fel?
Jag ber om lov att avrätta denna kvinna för mord.
Hon erkänner brottet.
Har ni något att säga?
Jag har varit redo att dö i många år.
Om herren var färdig med mig... Men det är han inte.
Ni har sett Nattkungen, Jon Snow.
Ni vet att det Stora kriget ännu stundar.
Ni vet att de dödas armé snart är över oss.
Och ni vet att jag kan hjälpa er vinna det kriget.
Rid söderut idag.
Om ni återvänder till Norden låter jag hänga er för mord.
Om ni någonsin kommer hit igen avrättar jag er personligen.
Jag låter ställa i ordning herregemaket åt dig.
Mor och fars rum?
Du borde ta det.
Jag är ingen Stark.
För mig är du det.
Du är lady av Winterfell. Vi står här tack vare dig.
Striden var förlorad då Dalens riddare red in.
De kom tack vare dig.
Du sa att lord Baelish sålde dig till huset Bolton.
- Det gjorde han. - Litar du på honom?
Bara en dåre litar på Lillfinger.
Jag borde ha berättat för dig om honom och om Dalens riddare.
Förlåt mig.
Vi måste lita på varandra. Vi kan inte strida sinsemellan...
när vi har så många fiender.
Jon. Det kom en korp från Citadellet.
En vit korp.
Vintern är här.
Far lovade oss alltid det, eller hur?
Senast en Tyrell kom till Dorne blev han mördad.
Hundra röda skorpioner var det väl?
Ni behöver inte frukta oss, lady Olenna.
Ni mördar er egen prins men förväntar er att jag ska lita på er?
Vi bjöd in er till Dorne för att vi behöver er hjälp.
Ni kom för att ni behöver vår hjälp.
- Vad var det du hette? Barbaro? - Obara.
Obara...
Du ser ut som en arg liten pojke. Säg inte åt mig vad jag behöver.
Förlåt min syster. Hennes diplomatiska brister...
Håll klaffen, kära du. Tänker du också säga nåt? Nej. Bra.
Låt de vuxna kvinnorna tala.
Huset Lannister har förklarat krig mot huset Tyrell och mot Dorne.
Vi måste alliera oss nu om vi vill överleva.
Cersei stal min framtid. Hon dödade min son.
Hon dödade min sonson. Hon dödade min sondotter.
- Överlevnad kvittar för mig. - Ni har helt rätt.
Jag använde fel ord. Jag erbjuder inte överlevnad...
utan er innersta önskan.
Och vad är min innersta önskan?
Hämnd. Rättvisa.
Eld och blod.
Dina skepp är nästan redo. Jag såg dem måla seglen.
Det blir intressant att se hur dothrakierna klarar giftvattnet.
Du ska inte följa med oss.
Ny strategi?
Vill du att Andrasönerna anfaller västerifrån?
Om vi tar Casterly Rock
har Lannister ingenstans att fly när du når King's Landing.
Du ska inte följa med till Westeros. Du ska stanna här med Andrasönerna.
Det är äntligen fred i Meereen.
Du ska bevara den medan folket väljer sina ledare.
Åt helvete med Meereen. Åt helvete med folket.
Jag är här för dig. Inte dem.
Du lovade mig. "Mitt svärd är ditt. Mitt liv är ditt."
Detta är vad jag befaller.
Om jag ska regera i Westeros måste jag ingå allianser.
Bästa sättet att ingå allianser är via giftermål.
- Vem ska du gifta dig med nu? - Jag vet inte. Kanske ingen.
Men du måste locka adelshusen till förhandlingsbordet?
Är du drottning eller bete?
Jag kan inte ta med mig en älskare till Westeros.
En kung skulle inte tveka.
- Vill du vara min frilla? - Jag är inte högfärdig.
Det kvittar vilken parfymerad aristokrat som sitter vid din sida.
Jag vill inte ha en krona. Jag vill ha dig.
Jag älskar dig och jag gör dig lycklig.
Det vet du att jag gör.
Ta mig med dig. Låt mig strida för dig.
Jag kan inte.
- Dvärgen sa åt dig att göra så här. - Ingen säger åt mig något.
Han är klipsk. Man kan inte säga emot hans logik.
- Du har ingen nytta av mig där. - Bli inte arg.
Jag är inte arg. Jag är full av självömkan. Vem kan ersätta dig?
Vem kan ersätta Daenerys Stormfödd, Drakarnas moder?
Ett stort antal kvinnor, skulle jag tro.
Du ska få direktiv gällande tillsynen av Meereen och Drakbukten.
- Drakbukten? - "Slavbukten" passar knappast längre.
Du kommer att ta tronen du så gärna vill ha. Det är jag säker på.
Jag hoppas att den gör dig lycklig.
Jag tycker synd om Westeros lorder. De vet inte vad som väntar dem.
Farväl, Daario Naharis.
- Hur tog han det? - Inga tårar.
Jag vet att det är svårt för er.
Ni avvisade en man som älskar er
för att han skulle bli en belastning i de Sju kungadömena.
Den sortens uppoffringar gör er till en god regent
om det är till någon tröst.
- Det är det inte. - Nej.
Som väntat. Jag är usel på att trösta.
Ja, det är ni verkligen.
Men tänk er, det håller faktiskt på att hända.
Ni har er armé, er flotta och era drakar.
Allt ni någonsin önskat er från det att ni var gammal nog att önska.
Nu har ni det inom räckhåll.
Är ni rädd?
Bra.
Ni spelar det stora spelet nu.
Och det stora spelet är skrämmande.
De enda som inte fruktar misslyckande är galningar som er far.
Vet ni vad som skrämmer mig?
Jag sa farväl till en man som älskar mig.
En man jag trodde att jag hade känslor för...
och jag kände ingenting. Jag ville bara komma vidare.
Han var inte den första som älskade er och han blir inte den sista.
Ni har misslyckats totalt med att trösta mig.
Om det hjälper så har jag varit cynisk så länge jag kan minnas.
Alla ber mig alltid att tro på saker. Familjen, gudarna, kungar, mig själv.
Det var frestande tills jag såg vad tron gör med folk.
Då sa jag nej tack till att tro. Ändå står jag här nu.
Jag tror på er.
Det är faktiskt pinsamt.
Jag skulle lova er mitt svärd, men jag har inget svärd.
Det är era råd jag behöver.
Dem ska ni få, nu och för alltid.
Bra.
Jag har låtit göra något till er.
Jag vet inte om den ser ut som den ska.
Tyrion Lannister, jag utnämner er till drottningens Hand.
- Du är inte en av mina, eller hur? - Nej, min lord.
Trodde inte det. För söt.
Var är mina idioter till söner?
Svarte Walder och Lothar skulle ha varit här vid middagstid.
- De är här, min lord. - Vad gör de? Friserar sina fittor?
Säg åt dem att komma hit direkt.
Men de är redan här, min lord.
Här, min lord.
De var inte lätta att skära upp. Särskilt inte Svarte Walder.
Mitt namn är Arya Stark. Jag vill att du ska veta det.
Det sista du någonsin ser är en Stark som ler mot dig när du dör.
Förlåt mig, min lady... om ni är i färd med att be.
Jag är färdig med sånt.
Jag gick hit varje dag när jag var yngre.
Jag bad att få vara någon annanstans.
Jag tänkte bara på vad jag ville ha, inte vad jag hade.
- Som en dum jänta. - Du var ett barn.
- Vad vill du? - Jag trodde att du visste det.
- Jag hade fel. - Nej.
Inför varje beslut blundar jag och ser samma bild.
När jag överväger en handling frågar jag mig
om handlingen skulle hjälpa mig att realisera den bilden.
Att förflytta den från mina tankar och in i världen.
Jag agerar bara om svaret är ja.
En bild av mig på Järntronen...
med dig vid min sida.
Det är en vacker bild.
Nyheten om den här striden kommer att spridas snabbt.
Jag har gjort mitt stöd till huset Stark allmänt känt.
Du har stöttat andra hus förut
men tjänar i slutändan bara dig själv.
Det förflutna är borta för evigt.
Du kan sitta här och sörja eller så kan du förbereda för framtiden.
Du, min älskade, är huset Starks framtid.
Bakom vem borde Norden sluta upp?
Ned och Catelyn Starks äktfödda dotter, född här i Winterfell
eller en moderlös oäkting född i Södern?
- Jag lämnar er här. - Ska du inte följa med oss?
Muren består inte enbart av is och sten.
Urgamla trollformler finns inhuggna i dess grundvalar.
Stark magi som skyddar människorna mot det som ligger bortom den.
Så länge den står kvar kan de döda inte passera.
Jag kan inte passera.
- Vart ska du bege dig? - Det Stora kriget nalkas.
Jag strider fortfarande för de levande.
Jag ska göra vad jag kan så länge jag kan.
Tack, farbror Benjen.
Jag önskar er båda lycka till.
Är du säker på att du är redo?
Jag är den Treögda korpen nu.
Jag måste vara redo.
- Ned? - Lyanna?
Är det du?
Är det verkligen du?
- Du är inte en dröm. - Nej, jag är inte en dröm.
Jag är här. Precis här.
Jag har saknat dig, storebror.
Jag har saknat dig också.
Jag vill vara modig.
- Det är du. - Nej.
- Jag vill inte dö. - Du kommer inte att dö.
- Ge henne vatten! - Nej, inget vatten...
- Finns det någon maester här? - Lyssna på mig, Ned.
Om Robert får veta så dödar han honom.
Det vet du, Ned. Du måste skydda honom.
Lova mig, Ned.
Lova mig.
Lova mig, Ned.
Lova mig.
Dalens krigare kan inte strida ihop med invaderande vildingar!
Vi invaderade inte.
- Vi blev inbjudna. - Inte av mig.
Det Fria folket, Nordmännen och Dalens krigare
stred tappert, stred tillsammans, och vi segrade.
Min far brukade säga att vi finner våra sanna vänner på slagfältet.
Huset Bolton är besegrat.
Kriget är över. Vintern är här.
Om maestrarna har rätt blir det den kallaste på tusen år.
Vi borde rida hem för att vänta ut stormarna.
Kriget är inte över. Och jag lovar er, min vän
att vår sanna fiende inte väntar ut stormen, han kommer med den.
Er son blev mördad vid Blodsbröllopet, lord Manderly
men ni hörsammade inte kallelsen.
Ni svor trohet till huset Stark, lord Glover
men i nödens stund vägrade ni att hörsamma kallelsen.
Och ni, lord Cerwyn
er far blev flådd levande av Ramsay Bolton.
Ändå hörsammade ni inte kallelsen.
Men huset Mormont minns!
Norden minns!
Vi erkänner ingen kung utom Kungen i Norden vars namn är Stark.
Än sen om han är oäkting? Han är av Ned Starks blod.
Han är min kung från denna dag tills hans sista dag.
Lady Mormont talar skarpa men sanna ord.
Min son dog då han följde Robb Stark, den Unge vargen.
Jag väntade mig ingen ny kung under min livstid.
Jag satte inte in mina män
då jag inte ville offra fler för ingenting.
Men jag hade fel.
Jon Snow, hämnas Blodsbröllopet!
Han är den Vita vargen. Kungen i Norden!
Jag stred inte vid er sida på slagfältet
och det ska jag ångra under resten av mitt liv.
En man kan bara erkänna sina fel och be om förlåtelse.
Det finns inget att förlåta, min lord.
Det kommer fler strider.
Huset Glover står bakom huset Stark
som vi har gjort i tusen år!
Och jag står bakom Jon Snow.
Kungen i Norden!
Jag förklarar härmed Cersei av huset Lannister
den första av sitt namn
drottning av Andalerna och de Första människorna
beskyddare av de Sju kungadömena.
- Må hon regera länge. - Må hon regera länge.